Romantiikka+-+R.+Schumann

=**Robert Schumann – Suuri romantikko**=

Saksalainen Robert Schumann (8. kesäkuuta 1810, Zwickau – 29. heinäkuuta 1856, Endenich) oli Euroopan merkittävimpiä musiikkipersoonallisuuksia. Hän ei ollut vain säveltäjä, vaan mm. perusti aikakauslehden **Neue Zeitschrift für Musik**, johon hän kirjoitti loisteliaita artikkeleita ja  arvosteluja raivatakseen tietä uusille ajatuksille. Juuri Schumann keksi Chopinin ("Hattu päästä, hyvät herrat, hän on nero") ja Brahmsin ("Nyt hän on tullut, hän, jonka kehdon äärellä sulottaret  ja sankarit ovat pitäneet vartiota").

Alunperin Schumann aikoi pianistiksi ja kehitti laitteen, jolla piti voida harjoitella sormien riippumattomuutta. Seurauksena oli kuitenkin halvaus, joka romutti suunnitelmat pianovirtuoosin urasta. Sen sijaan hän omistautui säveltämiselle. Elämänsä loppuvaiheissa depressiosta kärsivä Schumann yritti itsemurhaa hyppäämällä Reiniin, pelastettiin ja suljettiin mielisairaalaan.


 * => Schumannin muotokuva (Wikipedia) **

Pianomusiikki ja lied muodostavat Schumannin tuotannon merkittävimmän osan. Sisäistyneet melodiat ovat ominaisia hänen noin 280 laululleen, mutta kiehtovimpia ovat kuitenkin niiden pianosäestykset. Schumann jatkaa Schubertin perintöä antaen säestykselle kuitenkin vielä enemmän merkitystä. Piano-osuudet ovat mutkikkaammat, ja niiden harmonia on kehittyneempi. Pianosta tulee laulun tasavertainen kumppani.

Schumann on yksi merkittävimpiä saksalaisen liedin mestareita Schubertin jälkeen. Hän oli kiihkeä runouden ystävä ja niinpä tekstin merkitys oli hänelle suurempi kuin kenellekään toiselle säveltäjälle. Hyvin läheinen ja herkkävaistoinen suhde tekstiin teki laulujen säveltämisen hänelle erityisen mieluisaksi.

=> Schumannin teosluettelo (Classical Net)

Teosesittely: Dichterliebe
Dichterliebe (”Runoilijanrakkautta”) op. 48 Heinrich Heinen tekstiin on Robert Schumannin laulusarjoista tunnetuin. Vuonna 1840 valmistuneen Dichterlieben näkökulma aiheeseensa on miehinen, vaikka Schumann karsi laulusarjastaan Heinen ”Lyyrisen intermezzon” naisia ironisoivat tekstit.

Runoilijan ja hänen onnettoman rakkautensa taustalla kummitteli Schumannin karikkoinen tie avioliiton satamaan Clara Wieckin kanssa. Tulevan appi-isän järjestämien parjauskamppanjoiden ja oikeudenkäyntien jälkeen naimisiinmeno onnistui syyskuussa 1840. Isä-Wieck oli saanut Dichterliebestä lisää vettä myllyynsä: laulujen runoilijatyypistä tuskin on perheenelättäjäksi. Moraalisesti huolestuttavaa on myös laulujen biedermeier-romantiikka, hienostunut tunnekeimailu, joka on yhtä aikaa vakavaa ja leikillistä.

Heinen romanttinen ironia on läsnä runoilijan välillä uhmakkaassa ja reippaassa, välillä liikuttuneen tunteellisessa omakuvassa. Jotkut kansanlaulumaiset tekstit tuovat mukaan myös tervettä järkeä (//Ein Jüngling liebt ein Mädchen//, //Aus alten Märchen//). //Ich grolle nicht// vakuuttaa sankarillisesti runoilijan reippaudesta, mutta //Ich hab’ im Traum geweinet// -laulun kyyneleiset muistot ja pianon pelokas staccato-säestys kertovat myös todellisesta tragediasta. Pianon osuus väli- ja loppusoittoineen antaa teokselle läpisävelletyn tunnun.

Rein-joki ja Köln mahtavine katedraaleineen ovat laulusarjan keskeisiä symboleja, luomakunta ja kukat ovat runoilijan uskottuja. Säveltäjän psykologinen tarkkuus kasvattaa kokonaisuudesta monitasoisen ja -mielisenkin. Päätösnumeroihin liittyy sekä rehvakasta piittaamattomuutta että särkynyttä tunteikkuutta. //Am leuchtenden Sommermorgen// -laulussa kukat kuiskivat runoilijan korvaan ja piano jatkaa unelmointia lähes eteerisessä loppusoitossaan. Tuo pianoepilogi toistuu teoksen lopussa: runoilijan rakkaus ei lakastu meren pohjassakaan.

Dichterliebe on Schumannin mestarillisin teos laulumusiikin alalla. Se on sävelletty runsaan viikon aikana toukokuun lopulla 1840 Heinen runoihin. Heinen onneton rakkaussuhde serkkuunsa on ollut vaikuttajana näille runoille. Missään muussa laulusarjassa säveltäjä ei ole vanginnut yhtä laajaa tunteiden asteikkoa musiikkinsa: autuudesta tragiikkaan - paatoksesta ironiaan.

Robert Schumann tarjosi nuottikustantaja C.F.Petersille //Dichterliebeä//, joka piti sisällään 20 laulua. Petersin mielestä laulusarja oli liian pitkä ja pyysi lyhentämään sitä. Schumann otti sarjasta pois neljä laulua: //Dein Angesicht//, //Es leuchtet meine Liebe//, //Lehn' deine Wang’// ja //Mein Wagen rollet langsam// -laulut. Yleisesti Dichterliebe tunnetaan 16 laulun sarjana.

16. Die alten, bösen Lieder (//Vanhat pahat laulut//)
=> Dichterliebe kokonaisuudessaan (kaikki 20 runoa), saksaksi ja suomeksi: http://web.mac.com/kulttuurikirkko/PITSKUN_KULTTUURIKIRKON_KANNATUSYHDISTYS/ 24.8._TaiteidenY%C3%96_Lied_files/Dichterliebe-1.doc


 * Soivat esimerkit teoksesta:**

Im wunderschönen Monat Mai: @http://www.youtube.com/watch?v=ZbnLZz6vmQo

Ich grolle nicht: @http://www.youtube.com/watch?v=JtsRHcAHoCw

Am leuchtenden Sommermorgen: @http://www.youtube.com/watch?v=xozOLorXM0E

Ich hab’ im Traum geweinet: @http://www.youtube.com/watch?v=Br8UNNPrWdo

Die alten, bösen Lieder: @http://www.youtube.com/watch?v=OSzNhw_uHOk (2:48 alkaen)


 * Hör' ich das Liedchen klingen**

Kun kuulen laulun soivan, laulun, jota rakkaani ennen lauloi, niin sydämeni pakahtuu villistä tuskasta.

Minua ajaa synkkä kaipaus ylös metsäiselle kukkulalle, siellä purkautuu kyyneliksi suunnaton tuskani.

(suom. Erkki Pullinen)

//”Kaikki mitä maailmassa tapahtuu vaikuttaa minuun – politiikka, kirjallisuus, ihmiset.// //Ajattelen asiat uudelleen omalla tavallani ja etsin niille ulospääsytien musiikkini kautta.”//

Robert Schumann